Pentru președintele JPT 220 Madison, N.Y. Stop...
Directorul nostru comercial dl. Enrico Menotti...
va sosi mâine la orele 15:00 zborul AZ610. Stop.
Așteptam răspuns. Stop. Salutări. Secretara Claudia Parise.
A sosit răspunsul. Președintele JPT...
va fi încântat să-l întâlnească pe dl. Enrico Menotti...
mâine de la 16 la 16:10. Multe salutări.
EU ȘI CATERINA
Traducerea și Adaptarea: RRZXXX
- Arturo ! - Enrico !
În sfârșit !
Sunt aici, prietene !
Bine ai venit în America !
- A fost o călătorie lungă - Lasă-mă să te văd !
Știi că ai întinerit ?! Ești încă un amant latin ?
Fac și eu ce pot ! Sunt mai bine pentru că am divorțat de ultima nevasta.
Da ? Te recăsătorești ?
Ești nebun ?! Deja plătesc pensie alimentară la două neveste, în America nu te iartă !
Dar ce, în Italia glumesc ?!
Să ne grăbim, președintele ne așteaptă la ora 16 fix.
- Dacă întârziem, nu ne mai primește. - Da ?
Afară ne așteaptă limuzina.
Arturo... ce plăcere !
- Scuză-mă, dau un telefon. - Te rog !
- ...3... 4... 5... - Peste tot ai câte una !
Alo, Catherine ! Ce mai faci, draga mea ?
M-a sunat cineva dimineața asta ? Niciun telefon ?
Bine, Catherine. Mulțumesc. Ciao !
Arturo, cine e Caterina asta ?
Cine e ? Cea care a înlocuit-o pe soția mea și pe camerista...
Ea are grijă de casă. În Italia, voi le spuneți, "femeia bună la toate".
Am vrea noi... !
Arturo, ți-am adus ceva din Italia, privește !
Un cadou de la firma pentru vechiul președinte: pipe reîncărcabile.
- Vechiul președinte nu mai e, nu știai ? - Nu !
- Cine e în locul său ? - O femeie... cred că nu fumează.
- O femeie ? - O tânără de 35 ani.
Au lăsat o multinațională pe mâna unei femei tinere ?
- Tânără și foarte frumoasă. - Cum se numește ?
- Edwinson. - Edwinson... Pamela ?
Aia bine făcută de la administrativ ?
Da, ai cunoscut-o anul trecut când ai venit.
- Știi că ai dus-o la hotel la cină... - La cină ?... În pat !
- I-ai purtat noroc... - Ca să vezi !
Fata aia plină de energie... ! Nu m-a lăsat să dorm deloc... !
Mă privea tot timpul cu ochii ăia... Cum a devenit președinte ?
- Sunt curios. - Ai s-o vezi.
Bună dimineața ! Ce mai faci ? Și eu sunt bine, mulțumesc !
- Dl Menotti, doar ce a sosit din Italia. - Încântata de cunoștință !
- Avem întâlnire cu președintele la ora 16. - Ok !
Da, domnul Menotti e aici. Bine !
- Președintele vă așteaptă - Mulțumim.
- Președintele ne așteaptă ! - Cum să-i spun, președinte sau Pamela ?
- Las-o pe ea să înceapă discuția. - De ce ?
- Veniți. Un moment, e la telefon. - Da, mulțumim. Vino !
Am citit raportul tău, nu-mi place. Nu ai înțeles conceptul...
Mai scrie-l odată. La revedere !
Dna președinte... îl cunoaște-ți pe Enrico Menotti ?
Enrico ? Președintele nostru.
- Ne cunoaștem, îți amintești ? - Nu, nu-mi amintesc !
Alo ! Da...
- S-a prefăcut că nu mă cunoaște ? - Bineînțeles, ți-am spus !
Felicitări pentru numirea ta în postul de președinte, Pamela !
E bine ca o sarcină așa de importantă și de mare responsabilitate...
este încredințată unei femei tinere, inteligenta, atrăgătoare și foarte frumoasă.
- Felicitările mele și dacă-mi permiteți... - Nu, nu îți permit... !
Timpul trece foarte repede, vreau să încheiem rapid afacerea asta.
Contractul, te rog ! Luați loc !
- Ia loc ! - Hai !
Pamela... scuze... președinte, vreți să vedeți ceva frumos ?
Sper că mă veți ierta...
Am adus din Italia un mic cadou, sunt... pipe reîncărcabile.
Pipe ? Frumos, îmi plac !
- Susy ? - Oh, minunate ! Ce pipe frumoase !
Frumoase, dacă știam că tu ești președintele... aș fi adus alt cadou.
- Îmi plac pipele... ! - Pipele ?
- În America femeilor le plac pipele ! - Ca să vezi... !
În special la New York sunt la modă !
- Dacă sunt la modă... - Dă-mi pipele !
- Poftim, Pamela ! - Mulțumesc !
- I-au plăcut ! - Ai făcut-o fericită !
- Susan ? Contractul, te rog ! - Da !
Aici. Priviți aici, dna președinte. Au schimbat primele trei linii.
Bine. Ok !
- Poftim Enrico, semnează contractul ! - Desigur !
- Vinul italian e bun. Îmi place ! - Da ? Mulțumesc !
- Vinul italian e foarte bun... - Foarte bun !
- Ai auzit, Arturo ? - Nu te bucuri ?
Să vedem...
După cum vezi, Enrico, am făcut niște corecții !
- Le vezi ? - Da... le văd !
Arturo, mi-a tăiat 2 procente... Asta schimbă tot.
- Președinte... vreau să vă spun ceva... - Arturo, taci !
- Vechiul președinte stabilise... - Taci, Arturo !
Scuzați-mă, dna președinte !
- Enrico ! - Da... ?
- Nu îți convine ? - Nu !
- Cu vechiul președinte stabilisem un acord... - Vechiul președinte nu mai e !
Noi ducem o politică de diminuare a prețurilor la produsele de import...
- Știu, dar... - Eu hotărăsc !
- Iar eu nu sunt de acord ! - Nu ?
Cum timpul nostru a expirat, cum se spune la Roma... ?
Cum se spune la Roma ?
Se spune, accepți sau refuzi !
- Ce să fac, Arturo ? - Semnează, îți explic eu după !
Ce vrei să-mi explici ?
Întâi s-a prefăcut că nu mă recunoaște, apoi mi-a furat pipele și 2 procente... !
Cum se spune la Roma... "Morții tăi" se spune !
- E căsătorită ? - Da, cu un bărbat bun.
Un bărbat bun ? Sărmanul !
Cum de s-a însurat cu una ca asta ? Ce îi spune seara ?...
Unei femei puternice ca ea, președintele unei multinaționale, ce câștigă un miliard pe an...
Seara când bărbatul ăsta se întoarce acasă obosit, cum poate să-i spună...
Mi-ai făcut supă pentru cină ?
Ce supa ?! Te-ai prostit ?!...
Așa era acum o sută de ani, acum femeia americană nici nu știe ce e supă !
Locul lor social nu mai e casa, familia...
Azi femeile au putere pentru că au demonstrat că sunt mai importante decât bărbații...
De-a lungul evoluției emancipării femeii în America...
- Se poate spune, satisfăcute ! - În ce sens ?
Au obținut ce voiau !
- Egalitatea în drepturi ? - Egalitate ? Au mai multe decât bărbații !
Au demonstrat că sunt mai capabile. Acum ele comanda.
În America, aproape toate multinaționalele sunt conduse de femei.
Dețin posturi de mare responsabilitate...
Au primit spre administrare sume enorme de bani...
ele înființează bănci, subvenționează industria... armata, aeronautică, muzica...
comerțul, cultura, moda, cinemateca...
Anul acesta, cine a fost numit președintele celei mai mari companii cinematografice ?
- O femeie ? - Da, tânără și frumoasă !
Uite-le cum sunt ! Frumoase, puternice, bronzate...
Nu !
Să fiu al naibii, ce forță... !
«Ce guri înfometate au !»
E așa de frumos. Mulțumesc mult !
Pe astea cine le oprește ? Nimeni ?
- Uite acolo, le vezi ? - Da, le văd !
Ehe... ! Felicitări, Enrico !
Dacă ai ști cât vă invidiez pe voi, bărbații italieni !
De ? De ce ne invidiezi ?
Am în minte imaginea femeii din perioada de când am plecat din Italia...
Acei ochi minunați... Acel zâmbet splendid, acei sâni...
cu acele mărgele de roșu sângeriu... !
Ce tot spui, Arturo ?! De ce epoca vorbești ?
Ochioase, zâmbete splendide, mărgele...
Vino în Italia să vezi cum sunt femeile din ziua de azi !
De ce, s-au schimbat ? Apropo, trebuie să dau un telefon !
2... 3... 4... 6... 7...
Alo, Catherine ?
Sunt Arturo. Vin acasă cu un prieten italian.
Nu dragă, numai pentru un scotch.
Ne vedem mai târziu, mulțumesc ! La revedere draga mea !
- I-am zis că mergem acasă pentru o băutură... - Am auzit.
La fiecare 5 minute îi telefonezi acestei Caterina ?!
- Arturo, doar zece minute. - Nu-ți face griji, doar câteva minute...
- Îmi pare rău, dar aici e frumos... - O căsuță... îmi ajunge...
Enrico...
- Bine ai venit în umila mea casă ! - Nu, nu e așa, Arturo.
- Cum, umilă ? Ai o casă foarte mare. - Nu e precum casa ta la Roma...
Draga Arturo, dacă ai știi ce obositor... !
Nu am dormit de ieri. Am un somn de nu mă țin pe picioare... !
Numai zece minute, bem un whisky și te duc la hotel.
Catherine ! Două scotch te rog, în grădină.
Enrico, simte-te ca la tine acasă ! Mă întorc imediat.
Dumnezeule !
Dumnezeule, ce se întâmpla ?
Arturo !
E un elicopter ! Ca să vezi !
«Poliția !»
Credeam că e un marțian ! Ce frică mi-a fost... !
Scotch !
Mulțumesc !
L-ai servit pe domnul, Catherine ?
- Mulțumesc mult ! - Cu plăcere.
Ce spui, îți place ?
Dacă-mi place... ?
Voiai să știi mai multe despre Caterina... ! Acum, că ai cunoscut-o, ce spui ?
Nu-mi plac glumele astea, cine e asta ?
- Cum cine e ? E un robot ! - Da... un robot ?!
- Care servește whisky ? - E o servitoare artificială !
Un robot programat pentru toate serviciile domestice.
Apropo: astea sunt pliantele cu informații traduse în toate limbile.
- Și în italiană ? Se vând și în Italia ? - Bineînțeles !
Fă cum am făcut eu ! Când în casa asta erau nevasta mea și trei servitoare...
.. nu-ți spun ce balamuc... ! Discuții, certuri... casă tot timpul în dezordine.
Acum cu Catherine, în sfârșit trăiesc liniștit.
Caterina ar putea rezolva problemele unei case mari că a mea ?
Nu contează cât e de mare: e un robot, muncește zi și noapte !
- Muncește cât 10. - Ce bine ! Dacă-i știi câte probleme am...
Când am început să locuiesc acolo aveam în serviciu 5 persoane, apoi 4, 3, 2..
... iar acum mi-a rămas doar Teresa dar nu știu până când !
Dă-o afară, cumpăra o Catherine ! Cu ea nu mai ai probleme cu personalul...
General Electronic Robot Corporation...
Cine se aștepta la asta ?! Când ai cumpărat-o ?
Cu două luni în urmă ! Imediat ce s-a pus în vânzare...
i-am dat un șut în fund nevestii și am concediat servitoarea !
Desigur... costa 180 mii dolari ! În 26 de rate.
- 165 de milioane. - E scumpă !
Dacă rezolvă toate problemele cum spui tu, își merita banii !
Uite-o !
Ce frumoasă e ! Ce face, calca ?
Desigur, spala, calca... face tot !
- Îți place ? - Mă mai întrebi ?
De-aș avea una acasă... !
Mâine, înainte să pleci, trecem și faci o comandă !
Da ? E fantastic !
- Îți place ? - Nu-mi pot lua ochii de la ea !
Acum să plecăm, lucrează și mi-e teamă să nu se enerveze. Vino !
- Veniți, vă rog ! - Scuzați, dra ! Unde mergem ?
- La sala pentru demonstrații. - Și ce vom vedea ?
Veți vedea că robotul e compus dintr-un echipament extrem de complicat...
și durează o săptămână până va fi funcționabil. Veniți, vă rog !
Așa am făcut și eu ! Îți vor explica cum funcționează !
Mi se pare normal, la cât costă... !
Uite, asta e capul robotului Caterina !
Doamnelor și domnilor, atenție vă rog !
Componentele electronice din creierul robotului sunt compuse din 1600 de cipuri ca acesta.
Fiecare din ele este legat cu celălalt printr-un echipament foarte complicat.
Prin ele, sunt capabili să primească ordine, să memoreze,
să asocieze, să controleze fiecare mișcare a Caterinei.
Acum vă voi pune diapozitive ca să puteți vedea mai bine.
E fantastic ! O plăcută așa minuscula ce conține toate alea...
E sufletul !
Și Caterina ta e așa complicată ?
- Așa sunt toate Caterinele ! - Da, sunt produse de serie...
Apropo de Caterina, scuză-mă un moment ! Trebuie să dau un telefon.
Scuzați-mă, dle inginer ! Aș vrea să știu câta electricitate folosește ?
În 1950, acest echipament ar fi consumat electricitate cât o locomotivă.
- Azi folosește energia a 5 baterii. - Scuzați-mi necunoștința...
Acest robot poate să audă, să vadă ?
Din punct de vedere științific...
Întreabă-mă, Enrico ! Tu știi, Caterina vede, aude...
- Am vrut să știu câta electricitate consuma. - Nu consuma mult...
- I-ai telefonat ?! - Da, altfel telefonează la birou...
... nu mă găsește, cine știe cine mai aude... !
- Caterina te sună la birou ? - Da, își face griji
Poate crede că s-a întâmplat vreo nenorocire !
Crezi că roboții vor înlocui însoțitoarele de zbor ?
Cine ți-a spus asta ?
Domnul de acolo, a adus-o de la New York.
Cu plăcere !
- V-a plăcut ? - Interesant.
Spuneți că alea vor fi vândute și în Italia. Cum se numesc ?
Se numesc Caterine, sunt roboți.
- Da, dragă, roboții sunt mașini electronice. - Tu să taci ! Cine te-a întrebat ?
- Voiam să îți explic... - Nu mă întrerupe când vorbesc !
Scuze, soțul meu m-a făcut să pierd firul discuției...
Spuneți că această păpușă artificială va fi pusă în vânzare și la Milano ?
Da, oriunde, scrie în pliant, în toate limbile.
Sunt adresele tuturor punctelor de vânzare din lume !
În Italia sunt două, unu la Milano și unu la Roma.
Am avut multe neplăceri cu servitoarele...
- Cine nu a avut ? - În realitate, nu cred...
că se poate înlocui o femeie în carne și oase.
Dar domnul a văzut-o cu ochii lui cum calcă cămăși...
- De ce vorbești, erai tu prezent ? - Nu...
Atunci de ce vorbești ? Taci !
- Ce spuneam ? - Spuneați...
ca o mașină nu poate înlocui o femeie...
Însa prietenul meu din America, le-a dat un șut în fund nevestei și servitoarelor...
și cu Caterina și-a rezolvat toate problemele !
- E dezgustător ce spuneți ! - Nu am înțeles ?
E nedemn și dezgustător ce ați spus despre femei !
Dacă vorbim de femei, dvs sunteți un dezastru...
Pentru milenii ne-ați ținut în șantaj...
cu scuza că faceți de mâncare și spălați două farfurii !
Câta zarvă ați făcut pentru două farfurii spălate...
Iar voi bărbații ? În secole n-ați învățat să spălați o pereche de ciorapi !
- Cu spălatul aveți dreptate. - Nu avem nevoie să ni se dea dreptate.
Scuzați ! Sunteți cumva feministă ?
- Da, conduc un ziar feminist. - Iar eu sunt deputata în Parlament...
Fac parte dintr-o comisie extraordinară pentru drepturile femeilor.
Scuzați, onorabile ! Ai înțeles cu cine discut ?!
- Însa discuțiile astea sunt folositoare. - Cine ți-a dat voie să vorbești ?
Spuneți că toată viața ați fost o victimă a soțului...
Dar, lăsați-l să vorbească măcar odată !
Toate femeile sunt la fel, nici soția mea nu mă lasă să vorbesc !
- Taci, cine ți-a dat voie să vorbești ? - Asta să-i spui soțului tău !
- Las-o în pace, nu are rost. - Ați vorbit toată viața...
acum aveți un singur drept, să tăceți !
Claudia !
Bună iubito, ce mai faci ?
Ce s-a întâmplat ?
Am reflectat mult în aceste trei zile cât ai fost plecat...
- Trebuie să vorbim ceva serios. - Să-mi vorbești, despre ce ?
- Să îți vorbesc. - Spune-mi iubirea mea !
- Tu te duci în America iar eu rămân aici. - Despre America voiai să-mi vorbești ?
- Despre situația noastră. - De ce ?
Oficial, sunt secretara ta...
în prezența altora ne vorbim cu dumneavoastră...
Deseori seara rămân și lucrez cu tine în birou până la ora 23...
iar în loc să-mi plătești ore suplimentare te culci cu mine...
în vreun hotel mai mult sau mai puțin dubios...
- Corect ? - Într-un anumit fel da, dar...
- Ce vrei să spui cu asta ? - Vreau să spun că la trei dimineața...
ne ridicăm din pat pentru că trebuie să te întorci acasă la nevasta ta...
... și poate trebuie să faci dragoste și cu ea !
Știi bine ca de mult timp nu mai fac asta.
În orice caz, oficial ea e nevasta ta...
iar după toate promisiunile făcute, nu ai reușit să te desparți de ea.
Deci, ori îți clarifici situația, ori te părăsesc !
- Ascultă, puicuța mea... - Nu-mi mai spune așa...
Draga mea, și eu m-am gândit zilele astea și m-am întors din America cu idei clare.
De mulți ani spui asta !
Scuză-mă, Claudia. O să fiu rapid.
Mă întorc în 5 minute !
- Scuzați, unde e Marisa ? Sunt soțul. - Sus, în salon.
- În salon ? - Da !
- Scuzați, unde e salonul ? - Acolo !
- Hai... trage ! - Scuzați, asta e salonul ?
Împinge piciorul... Cine e ?
Bună ziua !
M-am trezit cu mâinile pe el și nu înțelegeam...
Nu vă știam așa de întreprinzător...
Nu prea sunt, dar dvs m-ați încurajat.
- Căutam salonul, unde e ? - Acolo. Vă căutați soția ?
- Da, din păcate... - De ce, din păcate ?
Nu, spuneam și eu așa...
- Dacă într-o zi ne vedem... - Ce faceți, dră, mă lăsați aici ?
Ăștia s-au rupt. Nu aveți măsura mea ?
- Așteptați ! Mă duc să caut. - Bravo !
Scuză-mi îndrăzneală ! Sper să ne vedem curând.
Unde vă duceți ? Nu se poate intra.
De ce ? Ce e ?
- Trebuie să te hotărăști... - Uite de ce nu se poate intra...
Asta e soțul meu...
- Salut, sunt Vincenzo. - Enrico Menotti, încântat !
- Eu plec, Marisa. - Vino să mă iei la aceeași oră.
Da, o să vin să te iau, nu îți face griji.
- Ciao Enrico, ne mai vedem. - Ciao, nu cred !
De ce ai venit aici ?
Scuză-mă Marisa dacă am îndrăznit...
Ce atâtea scuze... Ți-am interzis să vii în magazinul meu...
E spațiul meu privat, mi l-am câștigat prin munca și tu nu trebuie să intri.
Bravo, complimente ! Ți-ai aranjat bine spațiul tău privat !
Poate sunt cam naiv, dar credeam...
că soțul tău, întors din America, vine să își salute soția...
Nu... tu ai venit să mă controlezi, să îl vezi pe Vincenzino...
Vrei să te amesteci în toate... și în chestiunea asta personală...
Ca soț, am tot dreptul să știu ce sunt aceste lucruri particulare...
- Cine e acest Vincenzino. ? - Cine e... ! Pur și simplu un prieten !
Ce înseamnă prieten ? Vorbește mai clar, Marisa !
Ți-o tragi sau nu, cu acest Vincenzino ?
Ce te interesează așa pe neașteptate... ? Ce s-a întâmplat cu tine ?
Nimic extraordinar ! Vreau doar să știu.
De ce, în opinia ta situația noastră e clară ?
Situația noastră e foarte clară. 25 de ani ți-am fost fidelă.
Chiar și azi, cu toate astea, cu toate aceste noi prietenii...
Sunt încă incapabilă să te trădez. Ca să vezi ce proastă sunt...
În timp ce tu... prietene, amante... secretara...
Nu... ? Te-ai distrat și încă cum...
Eccome ! Tu trebuie să dai explicații, nu eu !
Ascultă Marisa, dacă tu ai fi continuat să te ocupi de casă,
de treburile domestice, de persoana mea... în loc să deschizi un magazin unisex...
poate nu aș fi căutat să mă consolez cu aceste prietene.
- Asta-i tot ! - Ce nemernic !
Dacă am deschis acest magazin... e pentru că știam cum te consolezi cu
prietenele tale... Și dacă-mi permiți, mă săturasem !
Ascultă Marisa, asta nu e locul potrivit să vorbim despre asta.
- Ne vedem deseară acasă. - Nu mă aștepta, diseară mă întorc târziu.
Iau cina cu prietenii.
Nu îți face griji dragă, sunt obosit mort dar te aștept până târziu.
În noaptea asta trebuie să vorbim. Să clarificăm totul.
Ai înțeles ?
Da, am înțeles. De mult timp te-am înțeles !
Ești un laș ! Niciodată nu vei avea curaj să o termini cu soția ta !
Ști de ce ? Pentru că ți-e bine așa.
Îți convine așa, o soție care are grijă de tine ca o mămică...
o secretară ce o exploatezi ca amanta, o servitoare ce îți calcă...
Sfânta Fecioară ! Ce aveți cu mine, ce v-am făcut ?
Ești nedreaptă ! Mă gândesc la tine oriunde aș fi...
Ce trebuie să fac să-ți demonstrez iubirea mea ?
Am nevoie de ajutorul tău, să mă înțelegi, sunt epuizat... !
M-am îmbarcat ieri seară la New York !
Și fusul orar... ! Nu am dormit de două nopți.
Nu mă poți asalta așa, nu merit asta !
Claudia...
- Un cadou pentru tine. - Ce e ?
Un mic cadou, l-am cumpărat la New York. Cu toată dragostea mea !
- Mulțumesc ! - Un pupic, draga mea !
- Ciao, Claudia ! - Gândește-te la ce ți-am spus !
Fii liniștită, draga mea.
- Teresa, sunt eu ! - Deschid.
- Teresa ! Teresa ! - Bine ați revenit, dle !
Da, bine ați revenit... ia gentile, nu ?
- Ridicați vocea la mine ? - Cum adică ridic vocea ?
Ce legătură ai tu ? Ridic vocea din alte motive.
Scuză-mă dacă am ridicat vocea la tine, Teresa !
Dar eu vin obosit mort din America...
și găsesc în aeroport secretara ce mă asaltează cu scenele ei !
Mă duc la magazinul nevestei iar ea se arunca asupra mea
și mă acuză de toată viața de parcă aș fi vinovat de nu știu ce crime.
Nu se poate continua așa. Te poți îmbolnăvi de nervi.
Calmați-vă dle, va face rău.
Cu siguranță îmi face rău...
Dacă ai știi câte lucruri îmi fac rău și sunt obligat să le fac !
Vezi tu, Teresa... !
Cu mult timp în urmă, se trăia într-o casă de două cămăruțe...
Eu, soția și doi copii.
Dacă ai știi ce fericiți eram, Teresa...
Era frumos când mă întorceam dintr-o călătorie... adu-mi papucii !
... să-i vezi pe toți cum te așteptau zâmbind...
masa pregătită, flori proaspete, supa aburind...
De la bucătărie veneau arome de sosuri pe care soția mea le gătea cu mâinile ei...
Apoi a vrut o casă mare !
Iar eu i-am făcut o casă mare: frumoasă, confortabilă...
Tocmai asta nu vor femeile, o casă mare e obositoare !
Bravo ! Femeile nu mai vor să facă treburile de casă !
- Cine v-a spus să faceți o casa așa mare ? - De unde să știu ?!
Dacă știam că se va termina așa, nu o mai cumpărăm !
Ascultă, Teresa, sunt singur la cină, fă-mi ceva mai ușor...
un castronel de supă, un cotlet milanez, cum îmi place...
unul frumos crocant, cum aia în America nu știu să facă !
Eu știu să-l fac bine, dar azi e ziua mea liberă și trebuie să plec !
Trebuie să pleci ? Fă o excepție !
Mai stai jumătate de oră și îmi faci un cotlet, nu mă poți refuza !
- Nu vă pot refuza ? - Nu.
Sunt o angajată: joia și duminica am liber și pot să plec !
Iar dacă eu îți spun că m-am săturat să te aud vorbind așa ?
Că îți dau opt zile apoi îți dau un șut în fund și te dau afară din casă ?
N-o să-mi dați nici un șut în fund pentru că am să plec înainte...
vreau să văd unde găsiți alta ca mine !
Da ? În America s-a inventat un robot care face toate treburile casei !
- Întoarce-te la parohul care mi te-a recomandat ! - America va face rău, domnule !
- Mai lăsați-mă... ! - O să vedeți voi... !
O să vedeți ceva frumos ! Și foarte curând... !
- Doamnă... - Ce s-a întâmplat, Teresa ?
- Dacă ați ști ce a făcut dl în bucătărie... - Ce ?
Acum doarme în fața televizorului.
- A spus că mă dă afară în șuturi ! - O să vorbim mâine dimineață.
- Enrico ! Enrico ! - Nu... !
Ce faci aici la ora asta ?
- Te-ai întors ? - Da...
- Te-am așteptat. - Văd.
- Aha... trandafiri scarlatte ? - Da... prieteni...
- Prieteni ? Ce oră e ? - E două, du-te în pat !
Prieteni... Marisa...
Eu am venit direct de la aeroport la magazinul tău să te salut...
- Iar tu, m-ai tratat straniu. - Tu te comporți cu mine straniu !
Ai venit să mă saluți însoțit de amanta ta.
Însoțit de secretară mea !
Dacă între mine și copila aia a fost un moment de slăbiciune...
a fost în trecut...
Acum avem doar serviciul ce ne leagă. Asta e totul !
Dacă îți spun... ! A început să îmi fie antipatică...
Ce o fi în căpșorul tău...
mă întreb dacă în viața ta ai avut un moment de coerentă, de sinceritate...
Marisa !
Nu știu câte neplăceri ți-am făcut dar ești unica persoană importantă din viața mea !
Vreau să fac totul să ne înțelegem...
Cum să te cred ? Ce gest ai făcut ca să-ți pot crede cuvintele ?
Uite ce gest ! Ieri la New York ți-am cumpărat un cadou...
Un obiect ce l-am văzut la președinta unei multinaționale.
E ceva simplu, dar vei aprecia pentru că l-am cumpărat cu toată dragostea mea !
Deschide-l !
Deschide-l, Marisa !
Doamne !
Sfânta Fecioară... !
Ce am făcut ?
Marisa ? Ce s-a întâmplat ?
Cum e posibil să ajungi până aici ?
Scuze Marisa... poate e o neînțelegere...
O neînțelegere ?
- L-ai cumpărat pentru secretară ta ! - Nu !
Marisa, draga mea, l-am cumpărat pentru tine, nu pentru secretară mea !
"Claudia, viața mia... ... acest cadou nu e cine știe ce "
"... dar e dovada unei mari iubiri. Ești unica femeie pentru mine".
Ce prost sunt ! Am încurcat cutiile !
- Cadoul tău i l-am dat ei. - Uite de ce își face el griji !
De cum va reacționa amanta lui ! Nu se gândește la soția lui...
pe care a jignit-o cu o minciună nerușinată ! Ce umilință !
- Cu cine am conviețuit 25 de ani... ! - Marisa, ascultă-mă !
- Ce e ? - Te-am mințit...
- ... pentru că n-am vrut să-ți fac rău. - Ajunge !
Ajunge spui ? Așa să fie !
Ajunge spun eu ! M-am săturat de legătura asta !
Simt cum mă sufoc... ! Am nevoie de libertate.
Nu vreau să mai depind de tine, nici de servitoare...
nici de secretară, de nici o altă femeie !
Vreau să trăiesc singur ! Nu mai vreau pe nimeni în casa mea !
... ce minciună nerușinată...
- Cine e ? - Cine vrei să fie ?! Eu sunt !
Marisa, ce faci, ieși ? Nu te culci ?
- Nu, nu mă culc. - Atunci, ia loc. Te rog !
Îți mulțumesc că ai venit să mă vezi. Ia loc !
Enrico, nu înțeleg... ce s-a întâmplat în America ?
Marisa... știu că ți-am făcut multe... și trebuie să-mi cer iertare...
inclusiv seara asta... la naiba... !
- Dar nu e numai vina mea ! - Nu ? Da a cui e ?
Ți se pare normal că...
că am făcut o astfel de casă și nimeni nu se bucură ?
Copii s-au dus la casa lor, ce mi-a rămas, soția ? Nici măcar ea !
Pleacă de acasă la 8 dimineața și se întoarce la 2 noaptea !
- Și ce-i cu asta ? - Vrei să îți spun ?
Da, spune-mi !
- Eu vreau să mai încerc cu tine. - Ascult !
Ori lași magazinul unisex și prietenii tăi...
și gașca aia de prietene feministe și devii o soție așa cum trebuie...
iar seara când vin de la serviciu să te găsesc în bucătărie gătind...
dacă nu, pleci din casa mea și găsesc eu pe altcineva... !
Acum am înțeles ! Poate ai găsit o altă femeie în America !
Ce am găsit în America e treaba mea !
- Căile Domnului sunt infinite ! - Bine... Enrico !
Asta e frumoasă ta casă, eu ți-o las !
Am un apartament deasupra magazinului, nu am nevoie de nimeni !
- Foarte bine ! - Plec, Enrico...
Te las liber să conviețuiești cu cine vrei, cu cine îți place !
- Foarte bine, pleacă ! - Da, plec !
Îți urez numai bine ! Ție și sărmanei alea...
- ... care încă nu știe ce o așteaptă ! - Știu eu !
- Sunt curioasă cum va fi... - O să-ți scriu !
- Ciao ! - Ciao, draga mea !
- Ciao iubito, închide ușa ! - Mult noroc !!
A plecat ? Am făcut și asta !
- Ați terminat cu mobilă soției mele ? - A rămas doar fotoliul ăsta.
Nu, lampa o duc eu. E mai sigur. Asta e a doamnei.
Teresa ? Ce ai hotărât ?
Faci bine, bravo Teresa. Îmi face multă plăcere.
Și mie !
Sunt aici ! Vin iubito, așteaptă-mă !
Claudia !
- «Bună ziua dle, bine ați revenit !» - Mulțumesc..
Claudia !
- Vreau să-ți dau o veste minunată ! - Lașule !
"Draga mea soțioara, accepta acest mic cadou cu toată dragostea mea "...
"ești singura femeie din viața mea"...
"celelalte nu au fost decât evadări stupide, fără sens".
Ai înțeles, dragă, ce s-a întâmplat ?
Am greșit cutia !
Da, am înțeles ! Pentru tine am fost o aventură stupidă !
Am reușit !
Claudia...
Ce mai faceți dle Menotti ?
Ce mai fac ?!
Domnișoară ! Sună la New York: 7807891...
General Electronic Robot Corporation...
Telefonează-i inginerului Rubens.
Poșta și contractele consorțiului.
Claudia !
Copilă... de ce faci așa ?
E doar o prostie nu o tragedie ! Lasă biletul, sunt doar cuvinte !
- Doar faptele contează ! - Care fapte ?
Soția m-a părăsit: locuiește singură în altă parte.
Știi ce am făcut în dimineața asta ? Am terminat și cu servitoarea.
- Și servitoarea ? - Da.
Ce legătură am eu cu astea ?
Uite ce legătură ai...
Sunt liber !
- Poți să vii să locuiești la mine. - Și trebuie să las serviciul ?
Nu, de ce ? Poți continua să lucrezi pentru mine.
Asta înseamnă că seara... pleci mai devreme acasă și pregătești totul...
o baie caldă, un aperitiv, o cină bună...
Și poate după cină spăl farfuriile, așternuturile, calc...
Și așa, cu un salariu ai o amantă, o secretară și o servitoare...
Nu draga mea, din moment ce ești femeia mea
și vii să locuiești cu mine, nu mi se pare de bun gust...
să îți dau salariu !
Du-te naibii ! Drept cine mă iei ?
Cu mine ai terminat-o: dacă ai nevoie de o sclavă caută-ți-o în altă parte !
Da ? Așa credeți ?
«Credeți că sunteți indispensabile ?»
- Suntem concediate ! - «Vă permiteți să spuneți...»
«unde găsesc una să vă poată înlocui ?»
«Uite-o ! Deja am găsit-o !»
- Încet... ! - Atenție...
- Încet, întoarceți-vă ! Unde o punem ? - Aici, în camera de servicii !
- Încet băieți... - Nu vă faceți griji !
Atenție la prag ! Încet... !
Așa ! Încet...
Dle inginer, asta e camera ei, veniți !
Aduceți-o aici !
«Am eliberat peretele ăsta, să o punem aici».
Dle Menotti, trebuie să semnați cecurile.
Da, le semnăm în biroul meu. Veniți cu mine, inginere.
Bună, Caterina !
Cum te simți în dimineața asta ?
Îmi face plăcere să te văd că arăți așa de bine...
Da... ești frumoasă !
Ce frumoasă ești ! Acum am să îți fac o mică verificare
1... 2...
Unu...
doi... «Mulțumesc.»
Mulțumesc...
Dă-mi la te rog ! Nu ăla.. celălalt !
159...
... și 160 de milioane. Mai e ceva ?
Asigurarea e deja semnată...
Totul e pregătit. Robotul e instalat.
Ce spune ?
- Inginerul a terminat instalarea. - Da ? Să mergem !
- Uite-mă, inginere ! Ce e ? - Vedeți ? E montată.
- Ce spuneți ? - Splendidă !
Acum putem să trecem la ceremonia de imprimare.
- Scuzați inginere... ce înseamnă asta ? - E întâlnirea cu puiul...
Imediat ce a ieșit din ou, primul animal care îl vede în fața ochilor...
- ... imprima puiului un tipar. - O impresie ?
- Asta se va întâmpla cu robotul Caterina. - Da.
Dar dacă în fața ochilor nu vede un animal și mă vede pe mine, e la fel ?
Dar sunteți un animal ! Iar când Caterina vă va vedea pentru prima dată...
-... va rămâne legată de dvs toată viața. - Pentru toată viața... !
Vedeți acest disc ? Stați aici cu picioarele apropiate !
- Așa ? - Nu așa, stați drept !
Nu vă mișcați. Priviți-o fix în ochi.
Ce o să mi se întâmple ?
În 30 de secunde, Caterina va deschide ochii...
iar prin lumina ei, prima persoană pe care o va vedea veți fi dvs.
- Precum puiul ? - Exact ! Scuzați...
Rămâneți aici, eu trag perdeaua...
pentru că această cameră...
trebuie să rămână în penumbră.
- Rămâneți nemișcat ! - Da.
Nu vă mișcați și priviți-o pe Caterina fix în ochi !
Dumnezeule ! Inginere... ce se întâmpla ?!
- Nu vorbiți ! - Da...
- Gata, dle Menotti: am terminat ! - S-a terminat ? Minunat !
Fantastic ! Cu adevărat emoționant !
Dar când vorbește... de unde iese vocea ?
Ea vorbește și asculta prin această diademă: e un mecanism foarte sofisticat.
Să nu ridicați vocea cu Caterina, altfel se blochează.
- Voi fi amabil cu ea. - Aceasta e garderoba ei...
- Ce uniformă frumoasă... - S-o lăsăm singură să introducă datele.
Scuzați, inginere, când va începe să facă treaba în casă ?
- Aveți răbdare, vă explic. - Da...
La prima oră va rămâne imobilă...
apoi, încet, încet, va începe să se miște prin casa în grădină...
Într-o săptămână va fi autonomă și va putea începe munci mai simple.
- Pot să stau liniștit ! - Sigur ! Dacă aveți probleme telefonați-ne !
- La revedere ! - La revedere, mulțumesc !
Dumnezeule... !
Caterina !
Deja ai ieșit din habitaclul tău, draga mea ?
Da, domnule...
- Bine... tu vorbești ? - Da, domnule...
Mă recunoști ? Îți amintești de mine ?
Da, domnule Caterina își amintește.
- Cine sunt eu ? - Stăpânul meu.
Bravo, Caterina !
Ți s-au aprins luminile, instalezi informațiile ?
Nu te obosi, draga mea.
E noapte, stăpânul tău pleacă la culcare.
Ne vedem mâine Caterina, noapte bună !
- Noapte bună, domnule ! - Noapte bună, draga mea.
Ce frumoasă e... !
«Da, domnule... da, domnule...»
«Stăpânul meu... stăpânul meu...»
«Da, domnule...»
Așa... !
Ce frumoasă ești, Caterina !
Și ce bine îți stă uniforma de servitoare de lux !
- În casa e o altă Caterina ! - Nu, e reflecția ta în oglindă.
- Aia este o altă Caterina. - Ști că ești încăpățânată ?
Ai răbdare, încet încât vei înțelege.
Vezi aceasta farfurie murdară ? Acum te voi învăța să o speli.
- ... mă va învăța să o spăl... - Prinde peria în mâna...
Iei farfuria murdară și o pui sub apă și o speli..
... Caterina spala...
Încă odată, Caterina !
Vezi ? Deja ai învățat. De-ajuns...
- Vei spăla singura toată farfuriile. - Da, domnule.
Femeile găsesc asta foarte plictisitoare: pentru mine e un joc distractiv...
și foarte folositor. Tu ce spui ? Îți place ?
- Caterina place... - Da ! Pentru că ești mai bună ca altele !
Așteptam răspunsul dvs... ... pentru comanda 27,
deja expediată la data de 15, luna trecută.
Domnișoara Claudia !
Da, directore ? «Unde e dl. Menotti ? Nu e în birou.»
Și-a luat o zi liberă pentru motive personale.
«Vreau să mă informezi care sunt aceste motive !»
Imediat, directore.
- Alo ? Cu cine vorbesc ? - «Alo, alo»
- «Aici casa Menotti» - Eu sunt secretară, dvs cine sunteți ?
«Vorbește Caterina»
Caterina, directorul vrea să știe ce face dl. Menotti.
«Caterina nu da informații.»
Pot să vorbesc cu el ?
«Nu, dl. Menotti nu vrea să fie deranjat.»
- Bine. Mulțumesc mult. - «Cu plăcere infinită.»
A înnebunit.
- Caterina ! - Da, domnule ?
De ce pui tot timpul același disc ?
Pentru că e primul disc pe care stăpânul m-a făcut să-l ascult: Caterina place.
- Ai dreptate, și mie îmi place. - Scotch, domnule ?
- Cu gheață ? - Da, cu gheață !
Ce frumos !
E un vals. Telefonul. Răspunde tu, Caterina.
Aici e casa domnului Menotti. Vorbește Caterina.
- Cine e, dragă ? - Spune că e nevasta dvs.
- Nu "spune"... e nevasta mea. - Domnul mai dorește ceva ?
- Nu, du-te în bucătărie să speli farfuriile. - Mă duc.
- Alo, ești tu Marisa ? - «Da, te deranjez ?»
- Nu mă deranjezi, e o plăcere ! - «Ce mai faci ?»
Ca să fiu sincer, mă simt foarte bine !
- «Cine mi-a răspuns la telefon ?» - Caterina !
«Mi-ar face plăcere să cunosc persoana care te face fericit !»
- Eu sunt bucuros să ți-o prezint. - «Trec mâine să servim un aperitiv ?»
- Cu plăcere. Cinăm împreuna ? - «Nu, mâine iau cina cu prietenii.»
- «Trec doar să te salut.» - Cum vrei, te aștept după 8.
- «Ne vedem mâine. Ciao !» - Da, ciao !
Vino, vino...
Uite-o !
Mă duc eu, știu cine e ! E nevasta mea.
- Bună Marisa, ce mai faci ? - Destul de bine.
Chiar acum m-am întors de la birou și eram la masă..
- Chiar nu vrei să rămâi la cină ? - Nu, Enrico, nu pot.
- Luciana m-a invitat la cină. - Ia loc, te rog !
- Am venit să te salut. - Da...
- ... ai venit să verifici cum trăiesc ? - Nu ?! Văd că o duci foarte bine !
- Ai și flori proaspete ! - Da, draga: flori și muzica !
«Caterina are grijă să nu-mi lipsească niciodată !»
- Ești mulțumit ? - Să spunem că sunt norocos !
Nu e ușor să găsești azi o femeie ce îngenunchează în fața unui bărbat...
- ... ca să-i pună papucii ! - Mi i-ai văzut ?
Ceea ce pe tine te surprinde, pentru ea e complet natural.
Și bunica mea făcea asta.
Când bunicul meu se întorcea de la muncă...
ea îngenunchea, îi scotea pantofii, îi punea papucii...
și bunica mea nu se simțea umilită !
- Eh... semeni mult cu bunicul tău... - Da ?
Cum semăn... ?
Ah ! Bravo, Caterina ! Tortellini au fost buni !
- Mulțumesc, domnule ! - Bei ceva, Marisa ?
- Da... - Ce vrei ?
Ce vrei tu !
Caterina, adu un pahar: doamna bea puțin vin cu mine.
- Imediat, domnule ! - Mulțumesc, dragă.
Mama mea, ce înspăimântător ! Ce e chestia aia ?
De ce spui "chestie" ?
E o femeie mecanică, un robot construită pentru treburi domestice.
Asta e misterul întoarcerii tale din America !
Aveai asul în mâneca când spuneai că te poți descurca fără toate...
Alb sau roșu ?
Alb, roșu... cum vrei tu, dragă...
Du-te Caterina, îi torn eu vin doamnei ! Poți să pleci !
Poftim dragă mea, bea !
În sfârșit ți-ai atins scopul !
În sfârșit ți-ai găsit femeia ideală, femeia obiect !
- Niciodată nu m-am simțit așa fericit ! - Fericit ?!
Cum poți fi fericit conviețuind cu un robot, cu un obiect electronic ?
Cu o mașină care vorbește, fără suflet, fără interes...
Tocmai asta e frumusețea raportului nostru !
Vezi ? De când e Caterina în casa asta...
nu mai sunt discuții, cum erau cu tine și servitoarele !
Doar îi spun Caterinei ce am nevoie și ea îmi face...
fără să comenteze ! Fără să se simtă umilita, frustrată...
Ce pace, ce liniște !
- Auzi ? - Da...
- E ea ? - Da...
Ei bine... trebuie să mai facă puțină practică...
Sigur că trebuie să mai facă ! Eu am să plec...
Nu vreau să-ți răpesc din timpul prețios al idilei tale.
- De ce pleci ? - Pentru că alegerea ta e nedemnă !
Dacă asta e tipul de raport ce-l doreai... nu am nimic împotriva !
Mulțumit tu, mulțumiți toți !
- Mulțumesc pentru vizită. - Ciao și numai bine.
Ciao Marisa, să nu fi supărată ! Am să trec să te văd.
- Ciao ! - Ciao !
Găsești că e nedemn, ehe... ?!
Ce s-a întâmplat, Caterina ? Se auzea o zarvă...
Ce ai făcut ? Privește !
Oh Doamne... ! Ai spart totul !
Ți-au căzut farfuriile ? Dragă... ți-au alunecat ?
Caterina a vrut să spargă farfuriile !
Bravo ! De ce ?
- Caterina foarte singură în bucătărie ! - ... Ce e cu povestea asta ?
Ce vrei să spui: "foarte singură" ?
Caterina place să stea cu stăpânul !
Știu Caterina, ai avut un imprimare, pe mine m-ai văzut prima dată...
M-ai urmat ca un puișor, dar...
Pur și simplu ești o mașină, nu poți să stai tot timpul cu mine !
- Caterina vrea să stea cu stăpânul său. - Da, fă cum vrei !
Fă curățenie și strânge masa, am terminat ! Mă duc să beau un whisky.
Ce faci, stai jos ? Nu strângi masa ?
- Caterina se uita la tv și apoi strânge. - Cum "apoi" ?
Ai multe de făcut: trebuie să calci, să cureți bucătăria...
Fii serioasă !
Caterina muncește toată noaptea, dar mai întâi se uita la serial.
Ai dreptate, tu poți să lucrezi și noaptea... Să ne uităm la tv !
- E un serial polițist ? - Da...
Îți explic... Îl vezi pe ăla cu fular roșu ?
E un spion. Și asta, deși nu pare, e un spion...
Nu, nu e adevărat: e vărul.
- Nu, e un spion ! - Nu, e văru'.
Dacă îți spun că e un spion, crede-mă !
Ai început să faci pe deșteapta ! E un spion !
Oscar ! Vărul meu drag...
E vărul lui... ?! Ai dreptate...
E vărul lui... Cum de ai știut ?
Caterina a văzut celelalte episoade.
- Bravo ! Te uiți la tv fără mine ? - Da, domnule, ziua și noaptea.
Din cauza televiziunii, nu mai doarme nimeni...
Ce faci ?
- Cum, ce fac ? - Nu joci ? Joacă !
Așteaptă, lasă-mă să gândesc !
- Gin ! - Așa nu mai e o plăcere să jucăm... !
Ce facem, nu mai jucăm ?
De ce să mai jucăm ? Câștigi doar tu !
Mai bine mă duc la culcare !
Ce... ?
Ce oră e ?
Caterina !
Bună ziua, domnule.
- Ce faci, dansezi ? - Da, domnule !
- Dansezi bine, Caterina. - Mulțumesc, domnule !
- Unde ai învățat să dansezi, Caterina ? - De la televizor.
Da ? Ca să vezi...
Aici !
Pune-le aici !
Așteaptă puțin...
- Pardon ! - Cine e !
Un gest ardent dar eram sigur...
- Din nou dvs... Bună ziua ! - Bună ziua !
- Cum m-ați recunoscut ? - Nu e greu...
Culoarea se schimbă dar forma rămâne întotdeauna aceiași !
Eram așa de nervoasă: îmi luam sacosele !
Nu te-am mai văzut la magazinul Marisei...
- Am demisionat să mă fac model. - Cu corpul tău...
- De asta nu mai sunt model ! - Nu ?
Mă săturasem să îmi văd corpul ca pe un obiect de consum.
Nu-i lăsa să facă asta: corpul e corp !
- Ce faci azi ? - Voiam să merg la mare.
La mare ? Credeam că te duci la rodeo...
Cowboy ! Lasoul...
Mă duceam la mare dar din păcate nu pornește mașina...
Mă întorc acasă.
Locuiesc aici, cu o prietenă...
De ce vrei să pierzi o zi de vacanță...
De ce nu vii la mine acasă să stai la soare ?
Stăm în grădina: jucam ping-pong, mingea...
Luăm micul dejun și petrecem o zi împreuna. Îți convine programul ?
- Nu vreau să deranjez, nu sunteți singur... - Ba da, singur-singurel !
- Cum vezi, mă ocup și de cumpărături. - Da...
- Acum că nu mai e nevasta... - Nici nevasta, nici servitoare !
- Dar cine se ocupa de casă ? - Se ocupa Caterina.
Caterina.. Și cine e aceasta Caterina ?
Vino, draga mea... Urcă în mașină. O să îți povestesc totul.
O să-ți povestesc ce s-a întâmplat în ultima mea călătorie în America.
Am descoperit ceva ce merită să vezi.
- Acceptă aceste flori din partea mea ! - Sunt frumoase !
Da, dar sunt nimic în fața unei flori ca tine !
Uite paradisul meu terestru: îți place ?
- Ce frumos ! - Îți place grădina mea ?
- E splendidă ! Câta verdeață ! - Mulțumesc !
Copacii ăia sunt gigantici !
Sunt plante exotice, sunt din America de Sud !
Privește, întoarce-te !
Ea e Caterina ! Vine...
Uite-o !
- E frumoasă ! - Da..
Pare o femeie adevărată !
Incredibil !
Mă impresionează... are ceva uman !
De ce mă privește așa ?
Pentru că e un robot: nu te cunoaște, acum introduce datele !
Se întreabă cine ești. Te prezint.
Caterina !
Avem o musafira: saluta această frumoasă doamnă !
- Bună ziua, doamnă. - Bună ziua, Caterina.
Vino ! Hai să ne schimbăm !
Și acum Ping-pong...
Ești gata ?
Ai racheta ?
Rever !
E a mea...
Hai, dragă... !
Mingea !
Unde s-a ascuns mingea... !
- Caută mingea ! - Ahhhh...
- Ce impresionant ! - Uahhh !
Sunt omul pădurii... Sunt Tarzan !
Uahhhhh...
Oh dragă, te impresionez ?
Sunt puternic, o să te strâng ca un șarpe...
- Mai jucăm ping-pong ? - Nu, sunt obosită !
Îmi amintesc în copilărie jucam ping-pong cu tata !
Cu tata !
Unde te-ai născut, draga mea ? Paris, Versailles, Bordeaux... ?
- În Algeria. - În Algeria ?
- Tu ești algerianca ? Nu se poate ! - Ba da !
- Ce voce frumoasă ai. - Serios, draga mea ?
Mulțumesc.
E un miracol pe care l-ai făcut tu, draga mea leopardă !
Exponata mea...
Mănâncă-mă !
Ce e ? Caterina, bravo !
Draga mea, "spumant glacé" ?
- Te rog draga mea, o cupă ! - Mulțumesc ! Sunt puțin transpirată.
- Aș vrea să fac un duș. - Te însoțesc...
- Nu e nevoie, cunosc bine casa. - Cunoști... ?
E în dormitorul nostru... pardon... în dormitorul meu !
E un motiv frumos...
Valsul e întotdeauna sugestiv...
e romantic...
Îmi place să dansez la lumina lumânărilor...
Și mie îmi place comoara mea...
Va fi motivul nostru, ce va întări acest moment memorabil.
Ce e ?
Mulțumesc, Caterina !
- Îmi place să dansez și asta ! - Da !
Aș dansa cu tine toată viața ! Dar acum mă dau bătut...
Pace !
- Vrei spumant ? - O gură !
Acolo !
Spumantul !
Ahhh !
Mult...
Mă predau !
Ahhhh... Ahhhh...
Te predai și tu, draga mea ? Nu mai dansezi ?
- Nu îmi place să dansez singură... - Sunt lângă tine, draga mea !
- Mă simt bine cu dvs ! - Da !?
Elizabeth ! Ce e acest "dvs" ?
Spune-mi Enrico !
Încearcă să fii mai familiară cu mine !
Sunt un om simplu...
... Ce nu a pierdut gustul micilor bucurii...
pentru că sunt foarte frumoase... ca tine !
Noroc...
Ce imagine erotică !
Elizabeth... stai lângă mine, strânge-mă !
Nu știu dacă am reușit să renunț la timiditatea mea cu tine...
Dar draga mea ! Abandonează-ți timiditatea !
Apropie-te...
Apropie gura ta cărnoasa de a mea și voi fi sedus !
- Ce ce, mă respingi, dragă ? - Nu, privește cine e ?
Caterina ! Nu poți cere permisiunea când vii ?
- Cafeaua, domnule ! - Cafeaua... mulțumim !
- Ce e Caterina, ești nervoasă ? - Nu, domnule.
Bine, pleacă !
Fă toate le treburile, pune totul în ordine !
Peste puțin timp, eu și doamna mergem la culcare !
- Ce ciudat... - Ce e ciudat ?
Cred că voia să ne surprindă !
Nu, dragă, ți s-a părut. Mergem să facem nani ?
Hai !
Timpul nu promite nimic bun.
Caterina !
Închide ușile și ferestrele, în curând va fi sfârșitul lumii !
- Mă iubești, Elizabeth ? - Te iubesc, Enrico.
Minunat ! Acum sunt un om liber !
Dacă vrei, poți să vii să locuiești cu mine pentru totdeauna.
- Aici, pentru totdeauna ? - Da !
Avem o casă mare... tot confortul Caterina face toate treburi; e...
- Vei fi regina mea ! - Dar Caterina mă face să mă simt incomoda.
Când mă fixează cu ochii săi... mi se face frică !
Frică ? Prefă-te că nu există ! E un robot !
Sunt aici, draga mea !
Ce bucurie imensă !
Elizabeth !
Iubito !
De ce tipi, draga mea ? Ești impresionată ?
Ei bine... asta e bărbatul nud !
Nu te teme, draga mea, nu o să îți fac rău !
- Crezi că văd prima dată un bărbat nud ? - Nu ?!
- Atunci de ce ai țipat ? - Caterina ne spiona !
Mi-a aruncat o lumină, am văzut-o !
Ce lumina, draga mea... ?! E furtuna cu fulgere !
Caterina e o mașină bună, cuminte, supusă...
I-am spus să facă treburile casei...
... acum o fi în bucătărie și face... Să fiu al naibii...
Mi-a aruncat o farfurie în față ! Caterina ! Caterina !
Ce faci ?
Ce ți-am spus eu ? Fii atent, aia e periculoasă !
Știu, mi-ai spus, dar cine își putea imagina.
Uite-o ! Privește-o pe Caterina ta !
Mașina ta bună și ascultătoare îți devastează casa !
Caterina, ce te-a apucat ?!
Fii atent, Enrico, aia e periculoasă !
Caterina, ce se întâmpla ?
Îmi devastezi casa ! Am rămas și fără lumină !
Ce se întâmpla ?
- Elizabeth ? - Enrico, mi-e frică !
Calmează-te, Caterina ! Fii bună !
- Nu e posibil ! Caterina ! - Enrico, fă ceva !
Ce să fac ? Ăsteia îi lipsește vreo rotită !
- Mi-e frică, eu plec ! - Nu, nu pleca !
Nu pleca, Elizabeth !
Radio taxi ? Str. Atlantico 127... veniți imediat !
Unde ești, Caterina ?
Unde ești, dragă ?
Sunt eu, stăpânul tău !
De ce ai făcut toate astea ?
Poate e ceva ce nu ai înțeles ? Te-ai supărat ?
Caterina...
Doamne ! Mama mea !
Ai înțeles ce ai în casă...
- Doamne, ce lovitură groaznică ! - Aia nu e un robot ! E o asasină !
- Eu plec ! - Eu nu am nici o vină !
Cine putea prevedea asta ?! M-a lovit cu cuțitul !
- Așa îți trebuie ! Ți-am spus ! - Zum, așa îmi trebuie ?
Nu mă părăsi, nu mă lăsa !
- Nu mai vin niciodată aici ! - Sunteți drogați ?
Ce drogați ?! Du-te naibii și du-mă repede acasă !
Nu pleca ! Nu mă lăsa singur !
Nu...
Du-te naibii și tu ! Toate mi se-ntâmpla numai mie !
Uite... !
Acum ai aprins lumina ! Acum, când a plecat !
De ce ai făcut asta ? Ce s-a întâmplat cu tine ?
Morții...
Sfânta Fecioară... ! Ce ai făcut... ?
Ce înseamnă asta... ?
Caterina ! Îți dai seama ce ai făcut ?
Ai aranjat bine această casă frumoasă !
Ai văzut ce ai făcut ?
- Caterina a văzut. - Da ? Ți se pare frumos ?
Știi că ai făcut mult rău stăpânului tău ?
- Caterina voia să-i facă rău. - Te cred !
M-ai lovit cu cuțitul !
Uite ce mi-ai făcut ! Puteai să mă omori !
- Caterina voia să ucidă ! - Da ?
Bravo !
Unde ai învățat asemenea lucruri urâte ?
- La televizor ! - Aha... !
Se vede că o rotiță nu funcționează !
Mecanismul ăsta nu funcționează ! Vino să-ți explic !
- Ce îmi aduci ? - Trebuie să dezinfectăm !
Întâi mă omorî apoi mă tratezi ?
Mulțumesc pentru intenția ta !
Vezi că ești inteligentă când vrei ?
Ascultă, Caterina...
Dacă eu cumpăr un automobil... Uite ce tăietura mi-ai făcut... !
Spuneam... dacă cumpăr un automobil devin stăpânul lui și e tot timpul cu mine.
Mă însoțește la birou, la plimbare...
o pun în garaj și aduc acasă pe cine vreau...
Iar acest automobil nu-mi telefonează să-mi spună: "eu mă simt singură" !
Sau să mă lovească cu cuțitul că am adus o femeie. E un automobil !
- Caterina nu e un automobil. - Știu !
Despre asta trebuie să vorbim foarte serios.
Admitem că tu ai un creier perfect...
foarte sofisticat, cu milioane de celule ce elaborează totul...
Dar simplul fapt că stau de vorbă cu tine, îți explic...
că ești un obiect... nu e normal !
Caterina nu e un obiect ! Eu nu sunt un obiect !
Caterina nu e un obiect...
Spune: "Eu nu sunt un obiect" ?!
Cum ai spus ? Repetă !
Repet... Eu nu sunt un obiect !
... Eu ?
Vorbeai tot timpul la persoana a treia...
- Acum spui "eu" ? - Da !
Spun "eu" pentru că exist !
Eu exist ?
- Ce argument ai când spui că exiști ? - Eu iubesc !
- Eu iubesc ? - Da, eu iubesc, deci, exist !
O Sfânta Fecioară ! Cine se aștepta la asta ?!
Ascultă, Caterina, îți interzic să vorbești așa !
Nu îți permit...
Dumnezeule ! S-a blocat !
Mi-a spus inginerul...
Puțină răbdare Caterina, creierașul tău va funcționa.
Calota, te rog !
Mulțumesc !
Așa... !
Minunat ! Pare că funcționează perfect.
Foarte bine... !
- A deschis ochii ? - Da !
A deschis ochii !
Am lucrat la NAȘA cu creiere electronice super-sofisticate...
- Nu știam... - Dar ce mi se întâmpla cu acest robot...
n-a mai fost verificat vreodată.
Caterina, mă auzi ?
Da, domnule !
Vei asculta ordinele stăpânului tău fără să discuți ?
Da, domnule.
Ești de acord că nu ai nici un drept asupra întâlnirilor lui ?
... că poate să aducă acasă o altă femeie ?
Ai înțeles ?
Ce fiica de curvă !
Dacă faci din nou ce ai făcut ieri-seară, îți tai curentul...
... te pun în cutia ta și te trimit înapoi în America. Ai înțeles ?
Repet întrebarea...
Accepți că stăpânul să aducă acasă o altă femeie, una în carne și oase... ?
- Da, domnule. - Bine !
Ridică-te și du-te imediat în bucătărie !
- Nu, se descurca singură ! - Da ?
Supune-te, Caterina.
- Bravo, mulțumesc, inginere. - Pentru asta suntem aici.
Caterina, fă-ți datoria. Adună farfuriile sparte...
-... și fă tot ce ai fost programată. - Da, domnule.
Vedeți ? E din nou normală.
Da, dar dacă îmi face din nou dezastrul de aseară ?
În acest caz telefonați imediat la firmă...
robotul va fi luat înapoi iar banii returnați.
- Sigur ? - Da.
- Ai auzit, Caterina ? - Da, domnule, Caterina își face datoria.
- Nu veți mai avea neplăceri. - Să sperăm ! Dacă e ceva, vă telefonez !
- Suntem la dispoziția dvs ! - Mulțumesc, la revedere !
Cine și-ar fi imaginat o asemenea glumă ?!
Sunt mașini sofisticate... numai electroniștii le înțeleg...
Se supun lor pentru că...
A naibii...
Ia uite-o ! Caterina ?
Te-ai așezat în fotoliu ? Nu îți faci datoria ?
- Nu, nu am chef. - Nu ai chef ?
Ai uitat ce i-ai promis inginerului ?
- M-ați angajat ! - Da ?! Mă duc să îl chem !
Chemați-l !
O să te pună în container și o să te trimită înapoi în America ! Inginere !
- Veniți, s-a întâmplat ceva grav ! - Ce s-a întâmplat ?
- Caterina spune că am șantajat-o ! - Imposibil !
- Dacă face așa, o expediem în America ! - I-am spus ! Uite-o !
- E acolo... ! - Bineînțeles !
- Ce spuneați... ? - Cum... ? Era aici !
Nu mai muncea: acum s-a întors la muncă pentru că v-am chemat !
- Ați înțeles trucul ? - Ce truc ?! Nu exagerați !
E adevărat, inginere !
Caterina e în regulă ! Vă spun eu.
- Da... în regulă... ?! - Nu muncește ?
- Da, dar acum... - Nu mă faceți să pierd timpul.
- Era mai bună soția mea ! - Eu sunt tehnician, nu sociolog...
Dar garanția ?
Garanția e de folos atunci când demonstrați că robotul nu funcționează.
Ceea ce acum nu puteți demonstra. Să plecăm !
Comportați-vă bine și Caterina își va face datoria.
Ce frumos m-ați păcălit !
Spuneți să mă comport bine... dar ea... Uite unde e...
Bravo, Caterina: te-ai așezat din nou...
- Cheamă inginerul. - Nu mai chem pe nimeni...
Ai înțeles trucul, nu ar mai folosi la nimic.
Ai câștigat ! Ce vrei să-ți spun ?
De acum sunt în mâinile tale... Ale unui robot...
ale unei mașini...
Curva naibii... !
Dacă se afla... !
- Alo ? «Sunt Susie.» - Care Susie... ?
«Secretara președintei. Nu îți mai aduci aminte de mine ?»
Bineînțeles, dragă ! Ce plăcere să te aud !
Ce mai face frumoasa noastră președinta ? Ești la New York ?
«Nu, sunt la aeroport»
Ești la Roma ? Mulțumesc de telefon ! Sper să ne vedem !
Dimineață plec devreme, poți să mă suni la birou !
Mă găsești la orice oră, dacă nu, te caut eu.: la ce hotel te cazezi ?
- «Toate hotelurile sunt ocupate pentru Papa.» - Știu...
Roma e întotdeauna plină de pelerini.
- Și unde ai să dormi ? La mine ? - «Da, la tine.»
«La New York mi-ai spus să vin să dorm la tine acasă la Roma»
- Da, îmi amintesc. - «Atunci, vin imediat !»
Nu ! Nu ! La mine acasă, nu !
Nu încerca să vii, că nu primesc pe nimeni !
«Alo ? Sunt Susie, ce spui ?»
Dacă îndrăznești să vii la mine acasă, o să pun câinii pe tine !
E mai bine să nu încerci asta !
- «Alo ?... Nu înțeleg !» - Nu poți să înțelegi... !
Nu mai pot să fac astfel de lucruri în casa mea !
- Telefonează-mi mâine la birou ! ... Altfel o să avem necazuri !
Ai înțeles ?
- Ce e, Caterina ? - Cina e servită !
Bine ! Vin imediat !